TRACY FLICK SOM ELEVRÅDSLEDER
- Hei, Mr. McAllister. - Du kaster ikke bort tiden, Tracy.
- Førstemann til mølla, vet du. - Ja.
- Lykke til, Tracy. - Takk. Vi ses i timen.
Ingenting av dette ville skjedd uten Mr. McAllister.
Han burde akseptert situasjonen, og ikke prøvd å forandre skjebnen.
Man kan ikke forandre skjebnen. Det er derfor det er skjebnen.
Og prøver du å gjøre det, skjer det samme, uansett.
Det er vanskelig å huske hvordan alt valgrotet startet.
Jeg husker at jeg elsket jobben. Jeg var lærer, pedagog.
Jeg kunne ikke forestille meg å gjøre noe annet.
Mr. McAllister, slutt å dagdrømme og gjør jobben din.
Elevene visste at det ikke bare var en jobb. Jeg engasjerte meg.
Kast kortene, gutter. Spillet er slutt.
Kom igjen, Wolverines! Forsvar!
Jeg visste at jeg påvirket dem i de vanskelige ungdomsårene.
Jeg tok det ansvaret alvorlig.
I de 12 årene jeg hadde historie og samfunnsfag på Carver -
- ble jeg valgt til årets lærer tre ganger. Skolerekord.
Å undervise, var det eneste jeg ville gjøre.
Stå i et rom fullt av ungdommer, og prøve å engasjere dem.
Få dem til å tenke, forberede dem på de voksnes verden.
Det var det jeg ville bruke livet mitt til.
Er dette en moralsk situasjon eller en etisk situasjon?
Hva er forskjellen på moral og etikk, forresten? Derek?
Etikk er når du gjør det samfunnet ber deg gjøre.
- Og moral... - Du er på rett spor.
Kan noen hjelpe ham? Michelle.
Moral er som en lærepenge. Som moralen i en fortelling.
Det er det du lærer av en historie eller en fabel.
Eller livserfaring. Og etikk?
Etikk er hvordan du bruker moralen som du har lært av historien.
Vi mangler noe sentralt her. Hva er det vi mangler?
- Tracy. - Etikk er regler for oppførsel...
Jeg hadde sett mange ambisiøse elever i årenes løp, -
- men Tracy Flick var et spesielt tilfelle.
Noen sier jeg er en superstreber. Men de er bare misunnelige.
Moren min sier at jeg er spesiell.
Og ser du på alt jeg har oppnådd så langt, må du være enig.
Her er jeg i "Spillemann på taket".
Her er jeg på KCHS, elevenes tv-stasjon.
Forsøplingen må ta slutt! Dette er Tracy Flick.
Men jeg markerte meg sterkest i elevrådet.
Jeg gikk aldri glipp av et møte, og ledet nesten alle komiteene.
Jeg er enig med Ashley. Det som skjedde sist, var latterlig.
Det satte oss i et dårlig lys.
Nå var Tracy Flick parat til å vinne lederposten i elevrådet.
Og foreløpig hadde hun ingen motkandidat.
Fastlagt av en kultur i en bestemt historisk periode...
Det er én ting til dere bør vite om Tracy:
Musa hennes blir ufattelig våt.
Ikke si det! Jeg vil ikke vite det.
Et par måneder før hadde hun problemer med bestevennen min.
Dave Novotny.
Dave kom til Carver året etter meg, og vi fant tonen med en gang.
Dave var lærer fordi han ikke ville slutte på high school.
Men egentlig var han en fin fyr. Konene våre ble gode venner.
Og da Dave og Linda fikk en sønn, ba de oss om å være faddere.
Du tror sikkert at Mr. Novotny utnyttet en elev på det groveste.
Men sånn var det ikke.
Forholdet vårt var basert på gjensidig respekt og beundring.
I tiende klasse var det strengt profesjonelt mellom oss.
Det var først i ellevte klasse at det ble alvor.
Årbokredaksjonen feiret etter en deadline.
Dave og jeg ble igjen alene. Vi begynte å snakke.
Ikke som lærer og elev, men som to voksne.
Jeg har lagt merke til at du ikke har noen nære venner.
- Du virker litt ensom. - Jeg har det bare veldig travelt.
Du har ikke valgt det selv. Jeg mener bare at...
En som deg... Det må være vanskelig å finne noen å snakke med.
Hva mener du? Hvordan er jeg?
Jeg har holdt øye med deg i tre år.
Jeg synes at du er en av de mest talentfulle, flittige, følsomme, -
- tiltrekkende, glimrende elevene... menneskene jeg noensinne har møtt.
Takk.
Jeg vet at folk som deg noen ganger må betale en pris for storheten.
Og den prisen er ensomhet. Kanskje jeg tar feil.
Det virker på meg som om du kan trenge en venn.
Jeg vokste opp uten en far, men han var ikke noen farsfigur.
Det hadde ingenting med saken å gjøre. Dave var bare så sterk.
Han fikk meg til å føle meg trygg.
Det var første gang noen så hvem jeg egentlig var.
Ok, dukk.
Når jeg tenker tilbake på forholdet til Mr. Novotny, -
- er det samtalene jeg savner mest.
Dere gjorde det hjemme hos deg?
Jeg vet at det virker sinnssykt.
Det jeg prøver å fortelle deg, -
- er at Tracy og jeg er helt og fullstendig forelsket.
- Forelsket? - Ja. Det er alvor.
Hun inspirerer meg. Hun vil til og med lese romanen min.
- Du har ikke skrevet romanen din. - Det er poenget. Jeg har alt her inne.
Tracy vil at jeg skal skrive det, så hun kan lese det. Det er vakkert.
Dave, jeg sier dette som din venn...
Det du gjør er veldig, veldig galt. Du er nødt til å slutte med det.
Linjen du har krysset, er umoralsk og ulovlig.
Jeg trenger ikke en preken om etikk.
- Jeg snakker om moral. - Hva er forskjellen?
Jeg trenger vel ikke fortelle hvordan det endte.
MAUI ER FOR KJÆRESTER Ta hånda mi...
Tracy, la oss dra til Paradis. Kjærlig hilsen "lærer" Dave.
P.S. Jeg trenger deg virkelig nå.
Tracys mor forstår ikke.
Ja, det får man si. Jeg har aldri sett en mor så opprørt.
Jeg vet hva Tracy fortalte moren sin, og hva moren hennes fortalte meg.
Jeg trenger å høre det fra deg. Jeg har et juridisk ansvar her.
Hvor langt gikk du med jenta?
Vi er forelsket.
Romanen din? Tuller du med meg?!
Da Dave fikk sparken, ba Linda om skilsmisse.
Han flyttet hjem til foreldrene sine. Flaks at han ikke sitter i fengsel.
- Og etikk er grunnlaget for... - Vi fortsetter her neste gang.
- Kan jeg ta prøva fra i går igjen? - Vil du ta den igjen?
Jeg måtte jobbe sent kvelden før. Fikk ikke lest.
Nå som jeg har mer livserfaring, syns jeg synd på Mr. McAllister.
Fanget i det samme lille rommet, har på seg de samme klærne, -
- sier nøyaktig de samme tingene år etter år, -
- mens elevene starter på college, flytter til storbyene, -
- gjør store ting og tjener haugevis med penger.
Han må være litt misunnelig.
Som moren min sier: "De svake vil alltid ødelegge for de sterke."
Det er viktig å vite at jeg er enebarn.
Så moren min har viet alt til meg. Jeg er så glad i henne.
Hun vil at jeg skal gjøre alt det hun ikke kunne.
Mamma var flyvertinne, og nå jobber hun som advokatsekretær.
Hun liker å skrive brev til suksessrike kvinner -
- og spørre dem hvilke råd de har til meg, datteren hennes.
De sier du må holde fast ved drømmene dine, uansett.
Du må jobbe hardt og ikke la noe komme i veien for deg.
- Legg dem tilbake! - Kyss meg bak.
Men å vinne er ikke alt.
Etisk oppførsel er viktigere. Bare spør Mr. McAllister.
Mr. McAllister, vent!
Mr. McAllister, ikke gå!
Jeg har alle underskriftene mine. 158, mange flere enn jeg trenger.
- Supert. - Her er de.
Jeg tar en kikk på dem i morgen.
Kan du godkjenne dem nå? Jeg vil starte kampanjen i morgen tidlig.
- Ja, de ser bra ut. - Skal du ikke beholde dem?
- Nei, det er i orden. - Jeg trodde du skulle beholde dem.
- Ok, fint. - Takk for alt.
Jeg gleder meg til å starte kampanjen.
Så langt har du ingen konkurranse.
Coca Cola bruker mer penger enn noen andre på reklame.
Det er vel derfor de fremdeles er nummer én.
Ja... Lykke til, Tracy.
Når jeg vinner valget, kommer vi til å tilbringe mye tid sammen.
Jeg vil gjerne at den tiden skal bli harmonisk og produktiv.
- Vil ikke du det? - Jo da.
Ok, det var det jeg trodde. Jeg ville bare sjekke det.
- Lykke til, Tracy. - Ok.
Jeg klandrer ikke Tracy for styret med Dave. Dave var voksen.
Hun gikk meg på nervene iblant, men jeg beundret Tracy.
Takk og lov for Diane. Hun ga meg kjærlighet og styrke.
Vi hadde våre problemer, men vi kom oss alltid igjennom.
Etter ni års ekteskap sto vi nærere enn noensinne.
- Noe i veien? - Nei, bare skolen.
Når jeg vinner ledervalget, kommer vi til å tilbringe mye tid sammen.
Mye tid.
Elevrådsleder og rådgiver. Harmonisk og produktivt.
Nært og spesielt. Du og jeg.
- Crystal, hva gjør du her? - Jeg er her for å se kampen.
- Hva om trener Henderson kommer? - Så tar jeg meg av ham.
- Hva leser du? - Jeg ser igjennom manuskriptet.
Vi kan trene. Du er quarterback. Jeg kan være en trang åpning.
Coca Cola er nummer én i verden.
Paul.
Jeg var så sinna på Gud da jeg brakk foten i jula.
Hvorfor?
Legene sa at jeg ikke kunne drive med sport på minst et par år.
Ikke mer quarterback. Det var som om livet mitt tok slutt.
Da jeg kom tilbake til skolen, støttet alle meg, -
- men følelsen av at livet mitt var uten hensikt var der stadig.
Hva ville Gud meg? Hvorfor eksisterte jeg?
Du kan lete overalt etter svar.
Og en dag kommer bare skjebnen og prikker deg på skulderen.
Jeg vet, fordi det skjedde med meg.
Paul, kan jeg få snakke med deg?
Mr. McAllister endret livet mitt.
Uansett hva de sier at han gjorde, mener jeg han er en god mann.
Du har vært temmelig langt nede siden ulykken din.
Jeg ville spille fotball igjen, så inderlig at jeg kan kjenne det.
- Dra på omkampene... - Jeg forstår skuffelsen.
Personlig tror jeg du har en lysende framtid foran deg.
- Jeg snakker ikke om sport. - Hva mener du?
Du er en naturlig leder. Du er en av de mest populære elevene.
Du er ærlig, rett fram og tåler press. Det så vi i kampen mot Westside.
Alle ungene ser opp til deg. Hva betyr det?
Elevrådsleder.
Hvem? Meg? Nei, jeg vet ingenting om de tingene.
- Det er Tracy Flicks greie. - Hun er en skikkelig kampløve.
- Og superhyggelig. - Ja.
Men at én person er sikret seier, underminerer demokratiet.
Det ville blitt mer som et diktatur.
- Hva er favorittfrukten din? - Pærer.
- Fint, la oss si... - Vent!
- Epler. - Epler. Fint.
La oss si at det eneste du kjente til, var epler.
Du ville synes eplene var gode, selv om du fikk et råttent inniblant.
Men en dag er det en appelsin. Nå kan du ta et valg.
Vil du ha et eple eller en appelsin? Det er demokrati.
- Jeg liker bananer også. - Nettopp. Bra.
Hva sier du? Kanskje på tide å gi noe igjen.
- Hvordan er det? - Bare litt høyere.
Eric, du kan ikke sette tape på utsiden av plakaten!
Bare ta ned hele greia og gjør det om igjen.
PAUL METZLER SOM ELEVRÅDSLEDER
- Hvem fikk deg til dette? - Hva mener du?
Så du bestemte deg bare plutselig for å stille som elevrådsleder?
Jeg tenkte bare...
Jeg sa til Mr. McAllister at jeg ville gjøre noe for skolen.
- Mr. McAllister ba deg om å stille? - Jeg snakket med ham.
Han syntes det var en god idé.
Han snakket om at det er alle mulige slags typer frukt.
Tracy, du er den beste. Jeg tenkte bare...
Ok. Du er med, Mister populær.
Paul Metzler opprørte meg ikke. Ingenting var fjernere fra sannheten.
Han var ikke konkurranse for meg.
Jeg måtte bare jobbe litt mer.
Jeg har nemlig tro på velgerne. Det er ingen popularitetskamp.
De vet at dette landet ble bygd av folk som jobber veldig hardt.
Som ikke får alt servert på sølvfat.
Ikke som rike unger med fedre som eier Metzler Sement -
- og gir dem lastebiler og arrangerer store fester.
De trenger aldri å jobbe hardt. De valser bare rett inn -
- og prøver å ta det som andre folk har jobbet veldig hardt for hele livet.
Nei, det plaget meg ikke overhodet.
Paul Praktfull.
Paul som President.
Pakt. Pangsuksess. Peanøtt.
- Hva? - Jeg sa det. Jeg kan ikke.
Det føles bare ikke riktig lenger.
Men jeg elsker deg.
Jeg sa nei!
- Tammy, gjett hva som er skjedd? - Banker du aldri på?
- Hei, Lisa. - Kom deg ut, Paul.
- Mr. McAllister sier... - Jeg må gå.
- Din dumme dritt! - Hva har jeg gjort?
Jeg er ikke lesbisk, eller noe. Jeg er tiltrukket av personen.
Og alle jeg er tiltrukket av, har vært jenter.
Lisa, vent!
Stopp!
- Hvor skal du? - Jeg er ikke som deg.
- Hva mener du? - Jeg er ikke lesbe.
Vi bare eksperimenterte.
Hvordan kan noe som virket så ekte vise seg å være slik en løgn?
Lisa og jeg var som skapt for hverandre.
Av alle menneskene på kloden hadde vi funnet hverandre.
Det var som et mirakel.
Vi hadde det så moro sammen. Som da vi spiste asparges -
- for å se hvor lang tid det tar før pisset begynner å lukte snålt.
Det var veldig vitenskapelig. 11 minutter for meg, 17 for henne.
Hver dag fant jeg en ny måte å si hvor høyt jeg elsket henne på.
Hvis du døde, ville jeg druknet i en av pappas sementtraller -
- og bli tømt inn i graven din.
Men jo nærmere vi kom, jo mer trakk hun seg unna.
Er du gal? Disse er private. De er for oss.
- Andre folk kan se dem. - Jeg bryr meg ikke om det.
Det gjør jeg!
Hva gjorde jeg som fikk henne til å endre seg?
Hva er galt med meg?
Noen ganger når jeg er trist sitter jeg og ser på kraftstasjonen.
De sier at hvis du ligger mellom to hovedledninger, fordamper kroppen.
Man blir til en gass. Jeg lurer på hvordan det ville føles.
Lisa bestemte seg for at hun ville såre meg.
Og hun visste akkurat hvordan.
Lisa Flannigan ba meg om skyss og endte med å suge meg.
Jeg har ønsket dette så lenge.
Livet er så snålt. Lisa krangler med søsteren min, -
- og i neste øyeblikk er hun kjæresten min.
Lisa visste alt om PR, og tilbød seg å hjelpe meg med kampanjen min.
Vi var et kjempeteam. Det virket så naturlig, oss to sammen.
Det var som et mirakel.
Beinet mitt var ok, og været var kjempebra.
Etter skolen dro vi hjem til Lisa for å knulle og bade.
Hvis det var slik de ville ha det, var det sånn det skulle bli.
Men jeg ga meg ikke uten kamp.
TAMMY METZLER SOM ELEVRÅDSLEDER
Tammy, hva driver du med?
Stopp henne. Hun er ikke kvalifisert. Hun er bare en andreklassing.
Ro deg ned.
Kan vi begge stille da? Vi er søsken.
- Det er en interessekonflikt. - Hun har samlet inn underskriftene.
Dette er en haug hjernedøde. Denne er uleselig.
Tim Cobzer.
- Hun vil hevne seg på meg. - Hvorfor det?
- Jeg mener, på deg. - Hvorfor det?
Tim Cobzer? Jeg har aldri hørt om ham.
Vi holder samlingen i morgen.
Alle kan holde talene sine.
- Du skremmer ham. - Han liker det ikke noe særlig.
På den tida var Diane og jeg ofte hos Linda Novotny.
Ga henne kjærlighet og støtte og hjalp henne i en vanskelig tid.
Vi ville gjerne ha barn, men det var alltid en grunn til å vente.
Hun måtte gjøre ferdig skolen. Jeg måtte få mastergraden min.
Så bestemte vi oss for å fyre løs.
Skal du gjøre det?
I over ett år hadde vi ikke hatt noe hell.
Kom igjen, gjør det. Fyll meg opp.
Kom igjen. Fyll meg opp. Fyll meg opp.
Ok.
Bra jobbet.
Jim, kan du ta denne?
- Ja, selvsagt. - Bare sett den på bordet.
Linda trengte mye hjelp med huset.
- Her? - Nei, mer den veien.
- Her? - Ja, det er fint.
Jeg hadde alltid likt Linda, men vi hadde aldri vært alene.
Med Dave ute av bildet begynte jeg å se hvor flott hun var.
Vi ble en form for kamerater. En gang var vi på kjøpesenteret.
- Hva synes du? - Du ser flott ut.
- Jeg har ikke råd til dette nå. - Du har hatt et tøft år.
Du er fanget med ungen hele tida. Slipp deg løs. Lev litt.
- Skal vi ta et rom? - Skal vi ta et hva?
Det er ikke morsomt.
- Hvordan gikk det? - Bra. Vi dro bare til Westroads.
- Hadde dere det moro? - Ja.
- Jeg mener, du vet... - Hva?
Linda er flott, men hun kan bli litt for mye noen ganger.
Gud, sånn ja. Ja!
Fyll meg opp.
Ja, fyll meg opp!
Å gud, sånn ja. Ja, fyll meg opp.
Å gud, sånn ja. Gjør det, Jim. Knull meg.
Gjør det, Jim. Sånn ja. Fyll meg opp.
Sånn ja. Gjør det, Mister M. Gjør det. Knull meg.
Knull meg hardt, Mr. McAllister. Hardere.
Knull meg hardere. Knull meg, vær så snill!
Livet mitt gikk ganske bra -
- til tingene begynte å floke seg til med det forbannede valget.
Jeg elsker Carver High, og jeg vil bli en ivrig nestleder.
Stem på Jerry Slavin og på et godt styre.
Selv om jeg ikke står på for dere, vil jeg gjøre det.
Takk.
Takk. Jerry stiller som nestleder uten motkandidat.
Nå fortsetter vi til de tre lederkandidatene.
Den første i alfabetisk rekkefølge er Tracy Flick.
Henry David Thoreau skrev en gang:
"Jeg kan ikke gjøre dagene lengre, så jeg prøver å gjøre dem bedre".
På Carver har vi en mulighet til å gjøre skoledagene våre bedre.
I løpet av denne kampanjen har jeg hørt mange av bekymringene deres.
Eliza Ramirez sier hun føler seg fremmedgjort i sitt eget klasserom.
Reggie Banks sier at moren hans jobber i kafeteriaen -
- og har ikke råd til bøker til ham.
- Spis meg. - Spis meg rå.
Hvis dere ikke kan være voksne og være høflige mot kandidatene, -
- fortjener dere ikke å bli kalt voksne, men barn.
Og dere vil bli behandlet som barn. La oss alle høre etter.
Jeg bryr meg om Carver og om hver og en av dere.
Sammen kan vi gjøre en forskjell.
Når du stemmer på Tracy Flick, stemmer du ikke bare på meg.
Du stemmer på deg selv. Og hver enkelt elev på Carver.
Om dagene våre ikke kan bli lengre, kan de helt sikkert bli bedre.
Neste kandidat er Paul Metzler.
Da jeg brakk foten min dette året, fikk det meg til å revurdere livet mitt.
Jeg vil hjelpe folk og denne skolen.
Det er vårt andre hjem, der vi vokser som individer.
Jeg vil at skolen vår skal nå sitt fulle potensiale.
Derfor stiller jeg som elevrådsleder. Jeg kan kjempe hardt.
Som da jeg sendte pasningen som gjorde at vi slo Westside.
Jeg vil ikke skuffe dere. Vi kan alle score og vinne sammen.
Stem på Paul Metzler som elevrådsleder. Takk.
Den siste lederkandidaten er en annen fra Metzler-klanen.
Tammy Metzler.
Folkens!
Hvem bryr seg om dette dumme valget?
Alle vet at det ikke spiller noen rolle hvem som blir valgt til elevrådsleder.
Tror dere virkelig det kommer til å endre noe?
Gjøre én enkelt person smartere, lykkeligere eller hyggeligere?
Den eneste det betyr noe for, er den som blir valgt.
Det samme patetiske skuespillet skjer hvert eneste år.
Bare så en eller annen kan sette det på collegepapirene sine.
Stem på meg. Jeg vil ikke engang gå på college.
Som leder vil jeg ikke gjøre noe.
Det eneste løftet jeg vil gi, er å nedlegge elevrådet -
- så vi aldri mer må ha disse idiotiske samlingene.
Tammy! Tammy!
Eller ikke stem på meg. Hvem bryr seg? Ikke stem overhodet.
Lukk døra.
Den lille merra gjorde oss til latter. Jeg vil ha henne ut av dette valget.
Rive med seg alle på den måten. Hun er ferdig.
Vi kan ikke stoppe henne bare fordi vi ikke likte talen hennes.
Ja, ja. Men hun er en problemmaker. Hun er på lista mi.
Vi trenger bare å sende en beskjed. Vi burde bare suspendere henne.
Der har du det! Hun er utvist i tre dager.
Suspensjon er som en betalt ferie. Hvorfor tror de det er en straff?
Som om du roser hunden når han tisser på teppet.
Og så får man trøbbel for å skulke skolen.
Hendricks sa at jeg blir utvist neste gang. Hørtes bra ut for meg.
Hei, Tammy.
- Hva vil du? - Jeg har alle leksene dine.
Sist du ble utvist falt du så langt etter.
- Tusen takk, Paul. - Ingen årsak.
- Kan du la meg være alene nå? - Jo da.
Det er bare en annen ting. Hele denne valggreia
Alle sier at det er virkelig snålt at du stiller opp mot meg.
Du har aldri fortalt meg hvorfor du gjør dette.
Men det er i orden. Jeg respekterer privatlivet ditt.
Vit at uansett hvem som vinner, er det ikke noen sure miner.
Vi er fortsatt bror og søster, selv om du er adoptert.
Jeg håper du også føler det sånn.
Det som skjedde med talene, var en parodi.
Den lille merra skal ikke få gjøre meg til latter.
Hvis alle de jublende elevene bare visste hvor hardt jeg har jobbet.
Alle nettene brukt på årboka, for å gi dem de stinkende minnene.
Jeg måtte renske gruppebildene.
Ingen sak med vår nye software.
Folk er så utakknemlige.
HVEM BRYR SEG? JEG! STEM TRACY!
PAUL METZLER, JA GJETT-ZLER!
Dagen før valget begynte tingene å bli virkelig kompliserte.
Her har du synderen.
Linda hadde bedt meg stikke innom for å hjelpe med et VVS-problem.
- Visste du at Dave er sengevæter? - Nei, det visste jeg ikke.
Hele livet. Han har prøvd alt mulig.
- Renner det fortsatt? - Ja.
Best å la det renne en stund.
Vent. Her. Denne er ren.
Du må vel komme deg på jobb. Du kommer til å bli sein.
Takk, Jim.
Det bare skjedde. Ingen av oss planla det.
Men straks vi startet visste vi at det ikke var noen vei tilbake.
Det var et mirakel.
- Ta meg med til det motellet. - Nå?
Kom innom etter skolen. Jeg finner en barnevakt til Darryl.
- 15.25. - Ok. 15.25.
Det som grydde mellom Linda og meg, var for sterkt til å benektes.
For første gang på årevis følte jeg meg fri og levende.
- Det er ikke rettferdig. - Ingen ville vel gjort noe slikt?
Det må være en feiltakelse, som en vedlikeholdsgreie.
- Hvor pokker har du vært? - Ingen steder.
- Jeg underviser ikke før andre time. - Jeg prøvde deg hjemme.
Hvis Paul taper, må vi ta omvalg.
- Noen har revet ned plakatene deres. - De har kostet oss mange penger.
- Vi skal komme til bunns i det. - Vi har fortsatt noen ekstra.
- Det var Tammy. - Hun ville ikke gjort noe slikt.
Den talen hun holdt, var helt på jordet.
Vi skal komme til bunns i det. Konsentrer dere om studiene.
Mr. McAllister tar seg av hele saken. Ikke sant, Jim?
Hva for noe? Ja da. Ja, gjett.
Tracy.
Tracy, kom inn.
Lukk døra bak deg.
Sett deg.
Du vet vel hvorfor du er her.
Hvis det er om plakatene, synes jeg det er ren parodi.
Parodi? Det er interessant Fordi jeg tror du gjorde det.
Hva?
Beskylder du meg?
Vi har jobbet sammen i hele tre år.
Det beste banneret mitt var også revet ned.
Jobbet du i speilkontoret i helga?
Hva så? Mr. Pecharda slapp meg inn.
Med alle mine ansvarsområder, må jeg ofte komme i helgene.
- Jeg dro veldig tidlig, rundt 18.30. - 18.30.
Hvordan vet du når plakatene ble revet ned?
Jeg vet bare at de var der da jeg dro.
Jeg gir deg nyttig informasjon.
Vi burde heller prøve å finne ut hvem som gjorde dette.
Ok. Hvem tror du gjorde det? Hvem burde vi forhøre?
Det kan ha vært hvem som helst av de revolusjonære elementene på Carver.
Som Rick Thieson og sånne hjernedøde.
Hva med Tammy Metzler? Hun er anti-ditt og anti-datt.
Du er en veldig intelligent jente med mange imponerende kvaliteter.
Men å være smart, og å gjøre hva som helst for å komme deg fram -
- og trampe på andre mennesker...
Livet er mye mer enn det. Du lurer bare deg selv.
Hvorfor preker du til meg?
Dette er ikke rett tid og rett sted for å komme inn på det.
Men for eksempel gjorde en viss tidligere kollega av meg -
- en feil for resten av livet.
Jeg tror lærepengen her er at vi alle gjør feil.
Vi må lære at handlingene våre kan gi alvorlige konsekvenser.
Kanskje hvis visse eldre, klokere personer -
- ikke hadde oppført seg som babyer, ville alt vært i orden.
Jeg er enig. Og visse unge og naive mennesker -
- burde prise seg lykkelig -
- for at hele skolen ikke fikk vite om visse feiltrinn -
- som ville ha ruinert sjansene deres for å vinne visse valg.
Visse eldre mennesker burde ikke sikle etter elevene sine.
Særlig når noen ikke kan gjøre sine egne koner gravide engang.
Og ærekrenkende beskyldninger burde ikke gis til unge, naive folk -
- som har advokatmedhjelpere i suksessrike advokatfirma som mødre.
Hvis du vil fortsette å forhøre meg, vil jeg ha advokaten min til stede.
- Du ville snakke med meg? - Vent utenfor, Tammy.
- Har dette med plakatene å gjøre? - Muligvis. Bare vent utenfor.
Ok, for jeg vet hvem som gjorde det.
Så jeg venter bare utenfor.
Ikke gå noen steder, Tracy. Tammy, kom inn her.
Dette bør være bra.
Hva har du å fortelle meg?
Dette er vanskelig for meg, men det er viktig å være ærlig.
- Hva er det, Tammy? - Jeg rev ned Pauls plakater.
- Jeg gjorde det. - Når gjorde du det?
I går. Søndag.
- Hvordan kom du deg inn? - Døra var åpen.
- Hvilken dør? - Jeg vet ikke. Men jeg gjorde det.
- Jeg tror deg ikke. - Jeg har bevis.
Tracy, det er visst lykkedagen din i dag.
Du har sluppet unna kroken. Tammy har tilstått.
Jeg sa det. Du skal få betale for plakaten min!
Ok, rolig nå. Gi deg mens du leder.
Resten av dagen var uutholdelig. Jeg kjente duften av Linda overalt.
Jeg lengtet bare etter å komme ut.
Jeg ville at alt skulle være perfekt på motellet.
Jeg bestemte meg for å forberede meg i åttende time.
Lekseprøve, alle sammen.
Legg vekk tingene. Har dere lest, bør denne være enkel.
Jeg hadde 48 min. til å ordne alt.
Blir dere tidlig ferdig, så sitt stille. Jeg er straks tilbake.
Ok, alle sammen. Send dem forover. Stephanie, legg fra deg pennen.
Vi ses på onsdag. Ikke glem å stemme i morgen.
Linda.
Linda!
Herregud! Å, pokker!
Dette er hos Novotny. Vi ringer deg tilbake snarest mulig.
Linda, det er meg. Hvis du er der, så ta den.
Klokka er 16.32. Jeg kom innom 15.25, som vi sa.
Jeg ventet der, men du var ikke der.
Jeg er på det stedet vi snakket om.
Suite 246.
Og jeg er her. Alt er ordnet.
Så jeg håper du kommer hit snart. Ha det.
Jeg fatter det bare ikke.
Hva du har imot moren din og meg, og Paul går over min forstand.
Moren din er opprørt. Hun klarer snart ikke mer.
Oppførselen din blir bare mer og mer sinnssyk og vill.
Hvem vet hva pokker du gjør neste gang!
Vi har nettopp hatt en lang samtale med Walt Hendricks.
Jeg ringte ham hjemme.
Han vil ikke ha deg tilbake på Carver. Han har fått mer enn nok av deg.
Og jeg anklager ham ikke. Hva?
Tammy, faren din og jeg har tatt en beslutning.
Du skal på Immaculate Heart.
Kanskje nonnene vil få skikk på deg.
Er det morsomt?
Ok.
Kjære Jesus. Jeg ber deg ikke ofte om ting, -
- men jeg må be om at du hjelper meg å vinne valget.
Jeg fortjener det, og det gjør ikke Paul Metzler, som du vet.
Det var din guddommelige hånd som diskvalifiserte Tammy Metzler.
Sørg for at jeg får lederposten. Slik at jeg kan utføre din vilje.
Amen.
Gud, jeg tror ikke på deg, men jeg øver meg til den katolske skolen.
Hva vil jeg?
Jeg vil at Lisa skal innse hvilken hore hun er og si unnskyld til meg.
Jeg vil at Paul skal vinne valget. Ikke den fitta Tracy.
Jeg vil også ha et par dyre skinnbukser.
Og en dag vil jeg bli virkelig god venn med Madonna.
Kjære Gud. Du har gitt meg så mange ting.
God helse, snille foreldre, en fin lastebil -
- og, etter hva jeg har hørt, en stor penis. Jeg er takknemlig.
Men jeg er bekymret for Tammy. Jeg tror ikke hun rev ned plakatene.
Men noen ganger blir hun så sint. Hjelp henne å bli gladere.
For hun er så smart og følsom, og jeg er så glad i henne.
Jeg er nervøs for valget i morgen.
Jeg vil vel vinne, men jeg vet det er opp til deg.
Du vil bestemme hvem den beste personen er.
Tilgi mine synder, hva enn de måtte være. Amen.
Linda kom slett ikke hjem. Jeg ventet ti timer ved huset hennes.
Å gud.
På valgdagen lagde moren min og jeg 480 muffins.
God morgen, Mister M.
Det ser ut som om du kunne trenge en muffins.
Hva er skjedd med øyet ditt?
Er du ok?
"McAllister, noen har revet ned plakaten min. Det er ikke rettferdig".
"Kan jeg få 6? Kan jeg få en anbefaling?"
Til helvete med dem.
Dette er hos Novotny. Vi ringer deg tilbake snarest mulig.
Hvorfor gjorde du det? Jeg stolte helt og holdent på deg.
Du har ødelagt livet mitt, skjønner du det? Gjør du?
Du har ødelagt livet mitt. Er det dette du ville?
Unnskyld, jeg holder på å bli gal.
Jeg synes vi skulle snakke sammen.
Det er Jim. Jeg elsker deg.
Vi har en viktig kunngjøring fra rektor Hendricks.
God morgen, elever.
Det er min plikt å informere dere om en viktig endring i dagens valg.
Det er avgjort at Tammy Metzler ikke er valgbar som elevrådsleder.
Alle andre kandidater er valgbare, men ikke Tammy Metzler.
Når tiden var inne for å stemme, stod jeg i kø som alle de andre.
- Hei Tracy. - Tracy Enid Flick.
- Klar, Phil? - Ja, jeg er klar.
Takk, Phil.
Hei, Tracy. Er det ikke spennende?
- Vel, lykke til. - Takk, Paul.
- Du også. - Takk.
Det er så rart. Stemmer folk alltid på seg selv?
Når jeg ser på mitt eget navn...
Jeg vet ikke... det føles bare ikke riktig å stemme på seg selv.
Ok, Mr. M.
- La oss begynne å telle. - Ok. Jeg tar den første opptellingen.
Du kan ta den andre av de to uavhengige opptellingene.
Ok. Start med elevrådslederen, og jeg kommer straks tilbake.
Du har nøkkelen.
Å ja.
- Er du ok? - Hva er skjedd med øyet ditt?
Jeg er ok. Det er bare et simpelt, lite, hverdagslig vepsestikk.
Noen folk blir stukket uten at det er noen sak. Jeg svulmer opp.
Jeg er sent ute til timen. Jeg har andre ting på gang også, skjønner?
Ja, ok. Vi skjønner.
Ok, jeg kommer straks tilbake.
Dette er hos Novotny. Vi ringer deg tilbake snarest mulig.
Det er meg igjen. Unnskyld for alle beskjedene.
Kunne jeg bare høre stemmen din. Hvis du bare kunne erkjenne...
- Hva vil du, Jim? - Du er der.
- Ja, jeg er her. - Linda, jeg elsker deg.
- Du vet at det ikke er sant. - Det er det eneste sanne jeg vet.
- Vi gjorde en feil. - Det var ikke noen feil.
- Jeg var ensom. Du utnyttet meg. - Jeg? Utnyttet deg?
Du klemte meg. Du kysset meg. Det var du som...
- Den store dagen, Mr. M. - Ikke nå, Paul.
- Hva har dere? - Det skal jeg ikke si.
- Ikke før du også har telt opp. - Du spøker, ikke sant?
Jeg trodde det var reglene. Hvis de er endret...
Det er ikke Paven vi velger her. Bare si meg hvem som vant.
Det var tett løp. Jeg har Tracy med en stemme. Bare én stemme.
Mr. M...
Vel, ok
Så er det vel best jeg teller over.
Ved slutten av opptellingen min hadde jeg det samme som Larry.
256 mot 257. Tracy hadde vunnet valget med én enkelt stemme.
Jeg skulle til å kunngjøre opptellingen min da...
Synet av Tracy påvirket meg på et vis jeg ikke helt kan forklare.
En ting var at hun spionerte.
Men mest av alt var det ansiktet hennes.
Hvor langt ville hun gå i livet? Hvor mye lidelse ville hun skape?
Jeg måtte stoppe henne. Nå.
Larry... Jeg tror vi har et problem.
253, 254, 255.
Jeg får det samme som deg, Jim. Paul er vår neste president.
- Det stemmer ikke. - Vi fikk akkurat det samme.
256 til Paul. 255 til Tracy.
- Og 290 blanke. - For det meste Tammy-fans.
Det stemmer ikke. Det var 801 stemmesedler, men 803 stemte.
- Det må mangle to stemmer. - To la vel stemmesedlene i lomma.
De var der. Jeg talte 803 stemmer.
- Folk gjør feil. - Det gjorde ikke jeg.
- De var der da du satte deg ned. - Jeg liker ikke den tonen.
- Det var gjort rede for hver stemme. - Det er nok. Punktum.
Jeg vil bare at du skal vite at uansett hvordan dette går, -
- har du ført en flott kampanje. Lykke til.
Takk, Tracy. Jeg er bare glad det er over.
La oss komme i gang. Når vinnerne er utropt, kan vi alle gå hjem.
Noen konkurranser er så godt kjempet at det er urettferdig å ha en vinner.
Spill overrasket. Gå sakte til podiet.
Vær beskjeden. Takk dem for denne utrolige æren.
De er alle høyt kvalifiserte og har den hederligheten -
- som vi forventer fra skolens lederskap.
Hele poenget med et valg er å velge en vinner. Det har dere gjort.
Vi starter med elevrådslederen.
Dette var et usedvanlig tett løp.
Jeg vil gjerne annonsere neste års elevrådsleder på Carver High School:
Paul Metzler.
Jøss, folkens. Takk!
Takk! Jeg lover å gjøre mitt beste. Jeg skal være en god leder.
Mr. M er der borte.
Dette er så vilt. Vi kom hit for å feire seieren min.
Utrolig. Dette er foreldrene mine.
- Dick Metzler. - Jo Metzler.
Paul synes du er alle tiders. Han bare legger ut.
Du har virkelig hjulpet ham.
Paul trenger ikke hjelp fra meg. Dere bør være veldig stolte.
- Det er vi. - Kom og sitt sammen med oss.
Jeg er straks ferdig. Jeg må komme meg hjem.
Bare gå og sett dere, dere.
- Jeg vil snakke med Mr. M. - Høres fint ut.
- Det var hyggelig å møte deg. - Og mange takk.
Jeg har noen ideer til hva vi kunne gjøre.
Vi kunne ha et karneval med rideturer for folk med muskeldystrofi.
På Halloween kunne vi ha et spøkelseshus, et skikkelig bra et.
Ikke et av disse dårlige, kjedelige. Superskummelt.
Ved ballet i fjor var temaet himmel på jorden.
- I år... - Vi kan snakke om dette senere.
Akkurat nå vil jeg bare spise ferdig paien min og dra hjem.
Ok. Unnskyld. Bare én ting til.
Tror du Tracy klarer seg? Jeg tror hun tar det ganske hardt.
Ikke tenk på Tracy. Hun klarer seg.
Å, vennen min...
Jenta mi. Så, jenta mi
Ta en av pillene mine. Du vil få det bedre.
Her.
Kom igjen, jenta mi.
Legg deg ned. Flink jente.
Legg deg. Flink jente.
Sånn ja, vennen.
Sånn ja, skatten min.
Kanskje du skulle hatt flere plakater, skatten min.
Eller fulgt mitt forslag til talen din.
Jeg vet ikke, vi finner det ut.
Diane... Jeg har også gjort en feil.
Vil du ha det samme rommet?
Ja, ok.
Neste dag besluttet jeg meg for å få livet mitt tilbake på rett spor.
Slik jeg så det, var det bra å bli sparket ut av huset.
Det var en mulighet. Vi trengte litt tid til å få orden på tingene.
Valget lå bak meg. Det verste var over.
Hvilken skade var egentlig skjedd? Ingen var døde.
Jim, Walt vil snakke med deg.
Ok, takk.
Du ringte ..?
Mr. McAllister, jeg håper du kan hjelpe oss med å oppklare noe.
- Jeg. - Taper.
- Du. - Taper.
Takk.
Señor Presidente. De vil se deg på kontoret.
Dr. Hendricks?
Kom inn, gutt. Vi har noe vi må fortelle deg.
- Er det om Tammy? - Det er om valget.
Etter at Paul fikk den triste nyheten ba Walt om et ord med meg.
Det var enkelt. Jeg tilbød meg å si opp. Og han aksepterte.
Stille og rolig var alt over for Jim McAllister på Carver High.
Plutselig visste alle hvem jeg var.
Den korrupte læreren som prøvde å knuse ei uskyldig jentes drømmer.
Alt det gode jeg hadde gjort i livet mitt, forsvant i luften.
Nyhetsbyråene plukket opp historien.
Det var den typen absurde nyheter som folk snakker om på jobben.
Diane tok ut skilsmisse. Hun var fullstendig uforsonlig.
Hun tok nesten alt. Inkludert huset.
Jeg fikk bilen.
Jeg innså at det var på tide å dra vekk fra Omaha og komme videre.
Sisteåret var topp. Jeg fikk ikke spille ball eller bli elevrådsleder, -
- men jeg ble valgt som konge på skoleballet.
Jeg kom inn i Nebraska slik jeg ville.
På slutten av året holdt jeg en meksikansk fest på sementanlegget.
For en bra fest!
Det eneste dårlige var Lisa. Hun vraket meg.
I det ene øyeblikket var vi forelsket, i det neste går hun etter Randy.
Jeg lurer på hva som ville skjedd hvis jeg hadde vunnet valget.
Ville hele livet vært annerledes? Ville jeg aldri ha gått på Yosemite?
Eller kanskje jeg ville vært død.
Den katolske skolen var topp.
Lærerne var håpløse, og skulle liksom være strenge.
Men du kunne slippe unna selv med mord.
Det beste med Immaculate Heart var Jennifer.
Jennifer og jeg er sjelefrender. Vi skal aldri være atskilte.
Ro! Ro!
Sisteåret var veldig produktivt.
Jeg var blant de beste sju prosent i avgangsklassen min.
Jeg kom inn på Georgetown som jeg ville, med stipendier.
Av og til ble jeg ensom og tenkte på Dave. Savnet samtalene våre.
Kanskje det kunne ha fungert. Jeg lurer på hva han gjør nå.
Kanskje han er ferdig med romanen.
Jeg hadde et utall ferdigheter og en lysende framtid, -
- men det føltes bare ikke riktig.
Alle andre virket så glade der de skrev i hverandres årbøker.
Nesten ingen skrev i min.
Som president skulle man tro jeg ville bli omringet av venner.
Når det gjelder Mr. McAllister, -
- tenkte jeg nesten aldri på ham.
Ingen hadde hørt fra ham på lenge. Det var som om han aldri hadde funnes.
Tracy Enid Flick.
På Georgetown trodde jeg at jeg ville møte folk som var mer som meg.
Jeg var sikker på at jeg endelig ville få noen virkelige venner.
Unnskyld, kan dere være stille!
Men sånn var det slett ikke. De var bare bortskjemte rikinger.
Jeg har lært å akseptere at svært få er utvalgt til å være spesielle.
Vi kjører solo. Det er virkelig som Dave sa:
"Hvis du skal være stor, må du være ensom".
Hva skjer med en mann når han mister alt?
Alt han har jobbet for. Alt han tror på.
Drevet fra hjemmet sitt. Kastet ut av samfunnet.
Hvordan kan han overleve? Hvor kan han gå?
Denne veien.
New York City.
I århundrer har folk kommet til New York for å søke tilflukt.
Nå er jeg en av dem. Jeg hadde alltid drømt om å bo i New York.
All den spenningen og kulturen. Livet er fullt av overraskelser.
En gang iblant støter jeg også på gamle elever.
Leiligheten min er litt liten, og husleien er temmelig stiv, -
- men den har karakter, og jeg har det hyggelig nok.
Det er fint å ikke ha bruk for en bil. Jeg får lest mye på undergrunnen.
Av og til går jeg til jobben også.
Arbeidsmarkedet er trangt, men etter å ha lett en stund, -
- fikk jeg jobben i undervisningsavdelingen på museet.
Jeg underviser igjen.
Når en skole tar med elevene sine på ekskursjon til museet, -
- er det en stab trenede undervisere som tar i mot dem.
Jeg har truffet en ny også. Jillian.
Hun jobber også på museet.
Hun er veldig forskjellig fra Diane. Jeg har aldri møtt noen som henne.
Hun har òg nylig avsluttet et forhold, så vi prøver å gå langsomt fram.
Du lurer kanskje på om jeg så Tracy Flick igjen. Ja, én gang.
Jeg var i Washington på en konferanse for museumsundervisere.
Etter en inspirerende morgen på kjøpesenteret -
- var jeg på vei til Holocaust-museet da...
Jeg vil aldri få vite om hun så meg. Trolig ikke.
Akkurat da kom de vonde minnene, alt jeg hadde ønsket å si henne.
Alt kom flommende tilbake.
Først ville jeg springe over dit og fortelle at jeg visste om plakatene.
Og om hvordan hun jukset seg til å vinne det valget.
Men i stedet stod jeg der bare.
Jeg innså at jeg ikke var sint mer. Jeg syntes bare synd på henne.
Når jeg tenker på mitt nye liv og hvordan livet hennes må være.
Hun står nok fortsatt tidlig opp for å forfølge sine patetiske smådrømmer.
Hvor prøver hun å havne?
Hva gjør hun i den limousinen? Hvem pokker tror hun at hun er?
Hei, du!
Drittsekk!
Men alt det er historie nå. Jeg har et helt nytt liv.
Det er det fine med Amerika. Du kan alltids starte på ny.
Gjør det dette til en vulkansk eller en sedimentær bergart?
Hva er forskjellen på vulkansk og sedimentær?
Noen?